Undskyld, har du noget imod at bytte plads?
- Nu? - Ja, nu.
Tak skal du have.
Skal vi bytte tilbage?
Hallo?
Hvem er det?
Vær nu sød. Jeg er kun en lille pige alene i den mørke skov.
- Nu kommer jeg og tager dig. - Min mand kan komme når som helst.
Ham, som forsømmer dig, mens han knepper piger på svinedyre hoteller?
Ja, ham.
Så bare et lille kys, da.
Ved du, hvad jeg vil gøre ved dig, når jeg kommer? Jeg vil rage på dig!
- Nej, ikke rage. Nej da.
Men jeg vil slikke dig under hagen -
- og stikke tungen ind i øret på dig, så du bliver døv i flere dage.
Hallo? Liv?
Min mand har håndjern liggende i natbordsskuffen.
Lover du at være sød, hvis jeg lænker mig fast?
Hvad jeg end finder på, gør jeg det for din skyld.
Jeg er så hjælpeløs.
Luk øjnene. Nu står jeg uden for soveværelsesdøren.
Nu åbner jeg døren og nærmer mig sengen ...
Jeg kan mærke din ånde mellem mine ben.
Ikke så hurtig. Jeg sætter mig bare på sengekanten og aer din kind.
Jeg lader min højre hånd glide ned over din hals.
Ned over brystbenet og forbi dine bryster.
Jeg rører dem ikke. Jeg fortsætter forbi dem.
Jeg tegner en cirkel om din navle.
Jeg fortsætter nedad ...
... og så rager jeg på dine bløde dun.
- Nej, ikke rage. - Nej da.
- Er din pik blevet stiv? - Ja, men jeg rører dig ikke.
Jeg puster bare på dig.
Sådan bliver jeg ved ... i ti minutter.
- Jeg kan allerede mærke dig. - Nej nej.
- Jeg ser bare på, du bliver vådere. - Jeg kan mærke dig ...
Jeg kan mærke dig dernede. Bare en millimeter mere ...
Hallo?
Andreas?
Liv Karlsen? Kom med mig.
- Du er nærmeste pårørende? - Ja.
- Ingen forældre? - Hans mor er død.
Hans far forsvandt, da han var to år.
De alvorligste læsioner er fra lænden og op mod T10.
På den del af nervesystemet, der styrer underkroppens muskler.
Tager det lang tid at komme sig?
Selve rygmarven har taget skade, så det er nok uopretteligt.
Skal han blive liggende sådan resten af livet?
Vi begynder genoptræningen, så snart bruddene er helet.
Men kommer han til at gå igen?
Han vil nok blive mobil i stort omfang, -
- men han kommer til at sidde i kørestol.
Ja, det er som regel værst, indtil man har vænnet sig til tanken.
Er der andre ting, han ikke kan?
Blære- og endetarmsfunktioner.
Men der findes uridom og klyster.
Er det for resten af livet?
I skal nok finde ud af det. Det er bare teknikker.
Men det, du må være forberedt på, er depressionerne.
De kommer?
Én ting mere. Han kan ikke længere få erektion.
Men der findes mange hjælpemidler, når I kommer så langt.
Jeg tror ikke, det bliver nemt, -
- men jeg er sikker på, vi nok skal klare det her.
Hvordan tager Liv det?
Hun tager det ret pænt. Det er hun jo nødt til.
- Det bliver hårdt for hende. - Ja.
Det bliver hårdt, men meget bliver også, som det var før.
Gider du give mig noget vand, onkel Carl?
Tak.
Mange ægteskaber går i stykker.
Men økonomisk skal vi nok klare os. Jeg har mange andre jobmuligheder.
Jamen det er jo bare dejligt.
Andreas ...
Jeg er her altid, hvis du får brug for mig.
Det ved jeg. Du har altid været som en far for mig.
- Andreas Karlsen? - Ja.
Fandens også!
Hallo?
1001, 1002, 1003, -
- 1004, 1005.
- Andreas Karlsen? - Ja.
Wagner fra hjælpemiddelcentralen.
Skal rampen til din dør gå lige op eller være vinklet?
Der er meget, der skal laves om her.
Du får en ny hoveddør. Med fjernbetjening. Ligesom et tv.
Hvad gør jeg så, hvis strømmen går?
Er det din kone?
Hvor lang tid tager det at sætte sådan en dør i?
Det er forskelligt. Er hun på arbejde?
- Hvordan forskelligt? - Alt efter hvad, der skal laves.
Det er jo et gammelt hus.
Det er godt nok, som det er.
Jeg kan fjerne dørtrinnet, hvis du vil have det.
- Jeg kan fjerne dørtrinnet for dig. - Hvor lang tid tager det?
Handikapliften tager i hvert fald nogle dage at installere.
Holder du af hende? Din kone.
Skal I blive gamle sammen her i huset?
Jeg synes, du skulle tage at koncentrere dig om din rampe.
Det er i orden. Hvordan vil du have, den skal være?
Hvordan jeg vil have, den skal være?
Hvem har brug for ben?
Er det dig, der har parkeret midt i indkørslen?
Jeg nærmer mig. Luk øjnene.
Jeg rører dig ikke.
Du venter. Luk øjnene.
Du lugter.
Jeg rører dig ikke.
Du venter.
Tænderne løber i vand.
Det behøver du ikke, Andreas.
Du går fra mig igen.
Jeg prøvede faktisk at finde en anden.
Det gik ikke.
Det er jo dig, jeg vil have.
Wagner? Hedder du virkelig Wagner, -
- eller er det et kunstnernavn, hjælpemiddelcentralen har givet dig?
Det forholder sig således, at jeg er Wagner.
Larmer det for meget? Liv skulle jo øve.
- Vi er snart færdige med at larme. - Det generer mig ikke.
"Valse Triste." Jean Sibelius, opus 44.
Mens Paavari sover, danser hans mor med døden.
Hun tror, døden er hendes afdøde mand.
- Det er fra et teaterstykke. - Af Sibelius' svoger. Ret elendigt.
Hvis du er færdig for i dag, så går jeg i seng.
Jeg arbejder bare derudad. Akkord, du ved.
Men du har vel et pænt stykke vej hjem.
Jeg bor faktisk ikke fast et sted. I har vel ikke en gæstekrog?
- Jeg havde glemt, hvor rodet der er. - Jeg sover med øjnene lukkede.
- Madrassen er kun af skumgummi. - Det er den bedste slags.
Man bliver fed af at ligge blødt.
Du kan ikke bo ... Du kan ikke sove dernede.
Alternativet er, at jeg sover i bilen.
Men der er jo ingen bruser.
Den lægger sig aldrig ned igen.
Liv ...
Du fakede.
Det virker bare så forkert, når ... Jeg ved jo, du ikke kan mærke noget.
Kan jeg ikke det?
Skal vi skrue et håndtag op i loftet? Det vil være en hjælp for Andreas.
Så er det hele færdigt.
- Tusind tak for hjælpen, Wagner. - Jeg ville gerne være færdig i dag.
Du kan ikke fylde 30 uden at have set en ordentlig fight.
- Tillykke. - Hvor vidste du det fra?
- I har måske andre planer? - Nej, vi har ikke planlagt noget.
Jeg har købt tre billetter.
Liv! Skal vi noget særligt i aften?
Jeg tænkte, vi kunne fejre dagen i ro og mag herhjemme.
- Kom nu. - Wagner har en gave til mig.
Vi kan ikke se en brik her.
Kom så!
Ja! Kom så!
Gå til ham!
Luften var så skidetung, at jeg fik hovedpine.
Men det går bedre nu. Vi tales ved, når jeg kommer hjem.
Du må have det.
Jeg troede ellers, du skulle holde stor fest derhjemme.
Det roder for meget, fordi vi er ved at sætte huset i stand.
Ja, det var vel for meget for Liv.
Det er en overgangsperiode.
Der er altså ikke sket noget.
- Du er den samme? - Ja, det er jeg.
Bortset fra at jeg sidder ned og pisser -
- og må tage en sprøjte for at kneppe, så er jeg den samme.
Sådan er det nu engang.
Hvordan tager Liv det?
Hun har det svært med det.
Jeg er den eneste mand i verden, hun ikke kan få til at føle noget fysisk.
Det er ikke så mærkeligt, at hun savner ...
... at kunne gøre dig glad.
Selvfølgelig ikke. Det skal nok ordne sig.
Det skal nødigt være et problem, at du holder af hende.
Det er så frustrerende ikke at kunne give noget tilbage.
Men hun må gøre, som hun vil. Have frihed til at vælge dig.
Hun måtte jo forlade dig, for at kunne komme tilbage.
Let's tango!
- Hvordan havde Carl det? - Fint.
Jeg tror, jeg går til køjs.
Forstyrrer jeg jer midt i noget? Det er jeg ked af.
Jeg går i seng, så kan du hygge videre.
Nej, jeg skal tidligt op i morgen. Mit arbejde her er færdigt.
Det har været en fornøjelse at lære dig at kende. Farvel.
Du må godt gå i seng med Wagner, hvis det er det, du vil.
- Nu er du uretfærdig. - Jeg mener det. Gør det bare.
Vi tog os en drink, mens vi ventede på dig. Det var det hele.
Jeg stoler ikke på dig, for du er frustreret. Og jeg kender dig.
- Så må du hellere forlade mig. - Nu har vi lige fået handikaplift.
- Undskyld. - Andreas ...
Kan du ikke bare gå i seng med Wagner, hvis det er det, du vil?
Er det lettere, hvis jeg ikke er her?
Det er jo det, der er pointen. Du er her.
Andreas har bildt sig ind, at jeg har lyst til at gå i seng med dig.
Tak for en dejlig oplevelse, Wagner.
Kurt. Jeg hedder i virkeligheden Kurt.
Andreas og jeg har brug for lidt tid alene, Kurt.
Det er nok bedst, du ikke kommer tilbage.
Men det har været hyggeligt at lære dig at kende.
Undskyld for det i går. Det var dumt af mig.
Kan vi ikke bare glemme det hele?
Sket er sket.
Nu kommer jeg og tager dig!
Moar!
Hvor er champagnen?
Hvor har du fundet den der henne?
Hvorfor spørger du om det?
Jeg har ikke set den i 26 år.
Jeg sang den melodi i ét væk. Min mor var nær blevet vanvittig.
Jeg troede, Kurt havde fået den tilbage.
Min far. Den var det eneste, jeg nogensinde fik af ham.
Min mor hadede den spilledåse. Hvor fandt du den?
Det var din onkel ...
Carl kom med den for et par dage siden.
Wagner.
Nå, er det dig? Dig havde jeg ikke ventet at se.
Du glemte din spilledåse.
Nå, for helvede. Har du taget den med?
Andreas har den.
Var det ikke sådan, du ville det?
Hvordan tager han det?
- Jeg sagde, at Carl kom med den. - Satans også!
Hvorfor fortalte du ham ikke, at du er hans far?
Du må jo have en grund.
Andreas har ikke brug for mig længere.
Og det bliver ikke nemmere, nu hvor jeg har bollet hans kone.
Har du mange penge på dig?
Det blev en smule dyrt med handikaplift og det hele.
Handikaplift og fjernbetjening og det hele, det blev dyrt. Skål.
Hej. Er du vågen?
Lige et øjeblik.
- Han kom bare ... - For at hjælpe til med huset.
Helt tilfældigt midt om natten, mens jeg sov.
Vi har kun snakket.
Det er helt tilfældigt det eneste af dine behov, jeg kan dække.
Den her tilhører dig. En gave fra mig til dig.
Det er mig, der er Kurt. Jeg er din far.
Da jeg hørte om ulykken ...
- Det er godt nok lidt sent, men ... - Jeg ville have, I skulle mødes.
Jeg vidste ikke, han var din far før i går.
Andreas ...
Min far?
Jeg er din far, og jeg kom for at hjælpe dig.
Tak for hjælpen.
Andreas, han og jeg var ikke i seng sammen.
Vi lod bare som om. Vi stod på trappen og fakede.
Det er jo din specialitet.
Kurt ...
- Han har bare brug for lidt tid. - Han er en forkælet møgunge.
Du kom kun, så du kunne forlade mig igen.
Andreas, min eneste søn.
Jeg er verdens lykkeligste mand.
Han har vel ikke tænkt sig, han skal blive boende?
Det kan han ikke.
Så må du sige det til ham.
Du er i fuld sving, kan jeg se.
Den time, man mister om morgnen, halser man efter hele dagen.
Vi har så meget, vi skal indhente.
Du kunne godt være kommet noget før.
Jeg ved godt, det ikke var nemt, da jeg var lille og boede hos mor.
Jeg ved ikke, om du ved det, men ...
Jeg voksede op hos en plejefamilie, og det var for så vidt udmærket.
Men jeg vidste, at jeg ikke rigtigt var en del af familien.
Så jeg drømte og drømte om at få en rigtig familie.
Min egen familie.
Du kan vel forstå, at det var svært for mig at opsøge dig.
Men det endte jo godt.
Men Kurt ...
Far ...
Jeg tror altså ikke, du kan blive boende.
Hvem skulle hjælpe dig om ikke jeg?
Du kan jo ikke engang skifte en elpære. Kan du vel?
Du er heldig at have en far, der vil hjælpe dig.
- Du er usædvanligt heldig. - Ja, det ved jeg.
Jeg vil ikke miste dig igen.
Du kan komme og besøge os når som helst.
Jeg vil jo bare dit bedste.
- Men jeg vil ikke trænge mig på. - Du trænger dig ikke på.
Jeg forstår, hvad du mener.
Har Andreas noget tøj, jeg kan låne?
Jeg skal se, hvad jeg kan finde.
Det var sjovt, det, vi lavede forleden nat.
Jeg ved ikke, hvad du og Andreas har talt om, -
- men nu skal du tage tøj på.
Du ved udmærket godt, hvad Andreas vil.
Tag så tøj på.
Andreas vil have mig til at gøre visse ting for sig.
Nå, så det vil han?
Liv!
Liv! Liv!
Mit navn er Andreas Karlsen. Jeg vil gerne anmelde en voldtægt.
Andreas Karlsen? Er det dig, der har ringet?
Han er pokkers stærk, så pas på.
Hurtigt, hurtigt ...
- Hvad laver I her? - Fortæl dem, hvad han gjorde.
Det var min far, der gjorde det.
- Din far? - Vi har fået anmeldt en voldtægt.
Andreas' far forsvandt, da han var to.
Liv ...
Det er ikke noget at skamme sig over. Det er ikke din skyld.
-Vi fik anmeldt en voldtægt. - Er det mig, du vil skåne?
- Voldtægt? Nej. - Jamen jeg så det jo selv.
Min far voldtog hende splitternøgen på vaskemaskinen.
Hvor er han så, din far?
Han må være blevet bange og stukket af.
- Har du drukket? - Jeg ser ikke syner af den grund.
Hvis ikke vi melder ham nu, kan han komme tilbage.
Det er alvor.
Han kommer tilbage.
Hvorfor blev de egentlig skilt?
- De passede ikke sammen. - Hvorfor ikke?
Lad mig sige det, som det er.
- Han var ikke noget at samle på. - Hvorfor ikke?
Han var ikke helt normal.
Ikke helt normal?
Hvorfor har du ikke sagt noget om det før?
Man fortæller jo ikke en lille dreng, at den far, han savner ...
... er en regulær skiderik.
Jeg er ikke en lille dreng mere.
Nej, og nu er det også sagt.
- Fortæl mere. - Det er ikke noget at rode op i.
Hvorfor denne pludselige interesse?
Det handler om, hvem jeg er som menneske, som person.
Hvorfor ville mor skilles?
Der er intet at bebrejde din mor. Det var mig, der meldte ham.
- Meldte ham? - Ja.
Han havde nær sparket hende ihjel, men hun overlevede.
Men hun blev aldrig sig selv igen.
Var det det, hun døde af?
Men Kurt havde forlængst afsonet de tre måneder, han blev idømt.
Det var ikke muligt at retsforfølge ham igen, og desuden ...
... så sad han jo allerede i spjældet.
For hvad?
Mord.
Jeg kunne ikke leve uden dig.
Slap af. Han er væk.
Andreas ... Du er da ikke bange for mig, vel?
Kalder du det taknemmelighed?
Har du tænkt dig at fortsætte med at kneppe med min far?
Skulle du tale i mobiltelefon og sprede falske rygter?
Du vil have mig spærret inde. Jeg, som bare vil hjælpe.
Vær sød at lade være.
Undskyld.
Ved du, hvor han har været i alle de år? I fængsel for drab!
Nu kan det være nok med dit bræk.
Jeg har talt med Carl.
Carl?
Du ved jo, at Carl ikke kan styre sig.
Han slog sin søster halvt fordærvet med en svensknøgle.
Og tvang hende til at vidne mod mig, som bare ville beskytte min familie.
Andreas, min dreng ...
Det er langt over din sengetid.
Det var ikke, fordi jeg var vred. Jeg blev bare overrasket.
- Men sket er sket, ikke? - Vi taler om det i morgen.
Godnat, min skat. Vi ses i morgen.
Godnat.
Han sover.
Giv mig bilnøglerne.
Skynd dig!
Hvor skal vi hen?
Jeg tror, vi glemte Andreas.
Godmorgen.
Værsgo.
De her må være dine. Jeg har ikke brug for den slags.
Jeg lægger dem her.
Det er grovboller. Vi må jo tage hensyn til din tarmfunktion.
Hvordan går det?
Udmærket. Fin afføring.
- Bliver du aldrig træt? - Man gør det så godt, man kan.
- Kaffe? - Ja tak.
Tak skal du have.
Nu laver vi to en aftale. Jeg ordner huset, -
- og du øver fire timer før frokost og fire timer efter.
Og ikke noget sjusk.
Jeg har haft mit bøvl med Andreas, men det er glemt nu.
- Ikke sandt? - Jo.
Du har det i dig.
Jeg ved, du har det i dig.
Men du må knokle. Det er ikke nok at ville det.
Jeg ved det godt. Men jeg har brug for at blive mindet om det.
Det er et stort hus. Det er klart, I har brug for hjælp.
Ikke sandt?
Hvem som helst kan jo trænge ind her og tage for sig.
Derfor er det vigtigste sikkerhedslåse.
Du skal bare slappe af og hygge dig.
Hvor skal du hen?
Du må sige til, når du skal ud. Jeg er jo bekymret for dig.
- Jamen ... - Ikke den tone, du.
Jeg forstår godt, du bliver lidt selvdestruktiv ...
... men du kan ikke gå udenfor med bare tæer.
Jeg siger det bare for dit eget bedste.
Hvad fanden?
Du har jo været oppe hele natten.
- Hvad fanden har du givet mig? - Mig?
Jeg har ikke gjort noget.
Hvad fanden har du givet mig? Din forpulede møgunge.
Liv. Liv ...
Du må ikke lade mig alene med den skide psykopat!
Psykopat?
Din mor var en usædvanligt smuk kvinde.
Jeg gav dig verdens bedste mor.
Og hvad er takken?
Du smed mig ud.
Din egen far.
Det var takken.
Det eneste, jeg havde, var en fin, gammel ...
... spilledåse.
Og den ville du ikke have.
Hvad har jeg gjort dig?
Men Liv får du ikke lov til at tage fra mig.
Det er længe siden, du har været i bad, ikke?
Jeg spurgte dig om noget.
Jeg behøver ikke gentage alting. Ud på badeværelset.
Mit navn er Andreas Karlsen.
Undskyld.
Nogen ringede 112. En Andreas Karlsen.
- Ham i rullestolen. - Nå, ham. Så er der ingen fare.
Alle skal vaskes.
Kom med den anden hånd.
Hvorfor skal det være så skidebesværligt?
Nej, lad være ...
Den er jo ikke til nogen nytte.
Skal vi fjerne den? Klip, klip, klip.
Det var sgu da bare for sjov.
Hjælp!
Hjælp! Hjælp!
Andreas, min dreng. Min eneste søn.
Jamen herregud, barn. Hvad er der dog sket?
Det var satans.
Liv!
- Hvad er det, du vil? - Ikke den tone, du.
Slip bremsen. Slip den så.
Far ...
Andreas ...
Luk øjnene.
Nu kommer jeg nærmere.
Ikke åbne munden, før jeg siger til.
- Luk øjnene. - Ikke mere. Nu vil jeg lege.
Ikke lege. Jeg vil rage på dig.
- Ikke rage. - Nej, jeg rager ikke på dig.
Kom her.